Željko Vogrin, ste veteran vojna za Slovenijo. Takrat ste bili kriminalist.
Kako se je Policija odzvala v prelomnih zgodovinskih časih,
ko je bilo jasno, da se vojni z Jugoslovansko armado
ne bo mogoče izogniti?
Leti 1990 in 91 sta bili zgodovinski za Slovenijo,
saj so se uresničile dolgoletne sanje o samostojni Sloveniji.
Dejavnost policije v osamosvojitvenem procesu je potekala že pred letom 1990.
Omenil bi tudi leto 1989, z napovedanim "Mitingom resnice".
Znano je, da je vodstvo takratne policije miting prepovedalo.
Določene aktivnosti glede preprečitve prihoda t.i. "mitingašev" je prevzela
policija, ki je določeno število policistov poslala na južno mejo.
Takrat sem bil tudi sam na južni meji,
kot kriminialist v pripravljenosti,
če bi do prihoda "mitingašev" res prišlo.
Na srečo so od mitinga odstopili.
Omenili ste provokacije z "mitingi resnice",
hkrati pa je tudi Jugoslovanska armada v Mariboru nenehno provocirala.
Kako se je policija odzivala na te provokacije?
Zagotovo se je policija na te provokacije odzvala razumno,
izogibala se je morebitnim nasprotnim provokacijam in s tem povezanimi konflikti.
Policija je pokazala odločenost za varovanje Slovenije in dala jasne znake,
da se bo kakršnikoli agresiji odločno uprla.
Tudi med sodelavci v kriminalistični službi je bilo vzdušje zelo pozitivno,
glede odziva na kakršnekoli provokacije, oziroma agresijo.
Takrat ste bili sodelavec Franca Kanglerja, ki je bil tudi kriminalist v Mariboru.
Ste sodelovali tudi z njim, oziroma, kako je to sodelovanje potekalo?
Da, s Francem Kanglerjem sva bila takrat sodelavca v kriminalistični službi,
določene aktivnosti sva tudi skupaj opravljala.
Naloge kriminalistične službe so bile predvsem v zbiranju informacij, opazovanju vojaških objektov,
kasneje po končani agresiji JLA pa tudi z opravljanjem razgovorov s prebežniki in vojnimi ujetniki.
Skrbeli smo za varen prevoz ujetnikov
v zbirališče v Zasavju.
Opravljali smo tudi oglede krajev spopadov.
Spomnim se, da sem bil pri ogledu poškodovane kasarne v Sladkem Vrhu,
tudi v Šentilju in Cmureku.
Obkolitev učnega centra v Pekrah in odločen odziv branilcev je pokazal,
da jugoslovanska vojska ne bo imela lahkega dela z nami.
Kako je policija takrat zagotavljala varnost ljudi in premoženja?
Dogodki v Pekrah so bili pomemben mejnik.
Mariborčani so pokazali svojo enotnost in pripravljenost upreti se agresiji JLA.
Če bi takrat Mariborčani klonili,
bi verjetno bil tok dogodkov drugačen.
Tako pa so Mariborčani s svojo odločnostjo pomembno vplivali
na nadaljnji razvoj dogodkov, morda
je to bilo celo ključno za osamosvojitev
Slovenije.
Omenili ste sodelovanje M;ariborčanov,
ki so takrat zaprli izhode vojaškim vozilom iz vojašnic.
Odtod tudi prva žrtev vojne za Slovenijo, Jozef Šimčik.
Kot v času generala Maistra je tudi tokrat Maribor odigral pomembno vlogo
pri osamosvajanju Slovenije.
Kako se spominjate tistih časov?
Vsekakor smo Mariborčani večkrat v zgodovini pokazali pogum in odločnost,
ko je bilo to najbolj potrebno.
Ste državni svetnik. Slovenija je po 30. letih obstoja skoraj bolj razdeljena kot v prelomnih časih?
Res je, sem državni svetnik.
Državni svet vidim kot homogeno skupnost, kjer je, v nasprotju z Državnim zborom, dialog na višjem nivoju.
K temu gotovo prispeva tudi predsednik Državnega sveta, spoštovani Alojz Kovšca,
ki zna z umirjenim in odločnim načinom vodenja držati Državni svet na zavidljivem nivoju.
Njegova zasluga je, da Državni svet pridobiva na veljavi.
Vaša ugotovitev je pravilna. Z osamosvojitvijo Slovenije smo šele stopili na pot demokratizacije.
Tudi politična kultura je na zelo nizki ravni. Kar je dovoljeno enim, drugim ni.
Občutek imam, da so v Sloveniji prvorazredni in drugorazredni državljani.
K temu v določeni meri prispevajo tudi mediji.
Eni - predvsem politiki desnega političnega prepričanja - doživljajo medijske linče za storjene nepravilnosti,
mediji pa napake politikom levega političnega prepričanja na nek način
"odpuščajo", oziroma poskušajo zadeve utišati, pomesti pod preprogo.
Na primer: nekdo je bil obsojen za kaznivo dejanje, ki sploh ni kaznivo dejanje,
nekdo drug, katerega dejanje pa ima vse znake kaznivega dejanja, pa je oproščen.
Kako naprej?
Slovenija mora postati pravna država, za vse morajo veljati enaki vatli.
Dvig politične kulture se mora znatno izboljšati.
Objektivnost medijev mora postati realnost v naši Sloveniji.
Zagotovo imamo še veliko dela, veliko bo za postoriti,
mislim pa, da smo na pravi poti.
Hvala za pogovor.