Lepo pozdravljeni na novinarski konferenci po 27. redni seji vlade,
na kateri bodo sodelovali ministrica za pravosodje
Dominika Švarc Pipan, državni sekretar na Ministrstvu
za notranje zadeve Branko Lobnikar in državna sekretarka
v kabinetu predsednika vlade Maša Kociper. Najprej vabim
k besedi pravosodno ministrico Dominiko Švarc Pipan. Izvolite.
Dober dan, lep pozdrav. V svoji današnji izjavi bom najprej
podala splošno stališče glede pridobitve poročila vršilca
dolžnosti generalnega direktorja Policije, ki ga je pridobil
predsednik vlade. V nadaljevanju pa se bom opredelila tudi
do nekaterih ključnih vsebinskih kritik iz spremnega dopisa
ministrice za notranje zadeve predsedniku vlade, zlasti z vidika
spoštovanja načel zakonitosti pravne države in vladavine prava
ter z vidika spoštovanja zakonsko urejenih in zagotovljenih,
vzpostavljenih razmerij med različnimi državnimi organi
ter razmerji policije do vlade oziroma izvršilne oblasti.
Najprej, kot rečeno, glede same pridobitve poročila v.d. generalnega
direktorja Policije. Tukaj bi najprej želela izpostaviti, da predsednik
vlade v skladu z ustavo in zakonom vodi in usmerja delo vlade,
skrbi za enotnost politične in upravne usmeritve vlade,
usklajuje delo ministrov, predstavlja vlado ter sklicuje
in vodi njene seje. Predsednik vlade je kot vodilni
predstojnik vlade odgovoren za delo celotne vlade, vlada pa
je odgovorna za politiko države, ki jo vodi in za razmere na vseh
področjih iz pristojnosti države. Upoštevaje navedeno, predsednik
vlade gotovo lahko prosi za informacijo, ki se tičejo
njegovih pristojnosti. Med njimi tudi za uveljavljanje
politične odgovornosti ministrov in ministric. Ustavna pristojnost
predsednika vlade je namreč, da predlaga imenovanje
in razrešitev ministrov. Samo ob ustrezni informiranosti
lahko predsednik vlade na primer odreagira, če minister
neustrezno izvršuje svojo funkcijo, opušča njeno izvrševanje
ali funkcije ne izvršuje, sploh, če je to povezano z ministrovimi
ravnanji, ki so pravno nedopustna z vidika etike in integritete.
Med nedopustna ravnanja gotovo sodijo tudi morebitni domnevni
politični pritiski funkcionarjev vlade na državne organe.
S slednjimi, s temi očitki mora biti predsednik vlade vsekakor
seznanjen, zato da lahko ukrepa v skladu s svojimi pristojnostmi.
Zato je tudi predsednik vlade prosil, ne zahteval, prosil
za takšno poročilo v.d. generalnega direktorja Policije. Iz razkritega
poročila, ki je danes postalo znano javnosti, po njegovi
preučitvi ugotavljamo, da iz njega ne izhajajo nikakršni politični
pritiski na operativno delovanje policije in torej nikakršni pritiski
na avtonomijo in samostojnost policije, kakor je ta zagotovljena
v našem ustavno pravnem redu. V nadaljevanju bi se želela
opredeliti, kot rečeno, tudi glede nekaterih kritik, ki izhajajo
iz spremnega dopisa ministrice za notranje zadeve, zlasti kritik
glede potrebe po kadrovski neodvisnosti policije od politike
ter do izraženega pričakovanja, da bi minister ali ministrica
za notranje zadeve lahko povsem samostojno izbiral oziroma izbirala,
imenovala generalnega direktorja Policije. Najprej glede
pričakovanja, da bi si minister ali ministrica za notranje zadeve
lahko sam izbiral ali izbirala predstojnika Policije. Potrebno je
izpostaviti, da zakonodaja, ki ureja kadrovanje na ta položaj,
položaj generalnega direktorja Policije, to sta predvsem zakon
o organiziranosti in delovanju Policije ter zakon o javnih
uslužbencih, povsem jasno in nedvoumno določa,
da generalnega direktorja Policije imenuje vlada na predlog
ministra za notranje zadeve. Generalnega direktorja Policije
torej imenuje ali pač ne imenuje vlada, kot kolektivni organ
in ne samostojno minister kot funkcionar tega organa.
Izraženo pričakovanje ministrice za notranje zadeve, da bi lahko
sama izbirala predstojnika Policije, svojo ekipo oziroma
da bi morala vlada kot organ imenovanja njenemu predlogu
avtomatično slediti, pa žal nima podlage ne v relevantni
zakonodaji in tudi ne v sodni praksi vrhovnega, ustavnega
in upravnega sodišča Republike Slovenije. Nasprotno, v skladu
z veljavnim pravnim redom Republike Slovenije ima vlada
kot organ, pristojen za imenovanje, pristojnost in pravico predlaganega
kandidata zavrniti oziroma ga ne imenovati. Glede stališč
o politizaciji policije skozi postopek kadrovanja generalnega
direktorja Policije oziroma glede stališča, da bi morala oziroma
da mora biti Policija kadrovsko neodvisna od politike,
pa bi uvodoma želela opozoriti, da je Policija organ v sestavi
Ministrstva za notranje zadeve in da torej po svojem ustavno
pravnem položaju ni neodvisen ali samostojen državni organ,
kot je denimo primerjalno državno tožilstvo. Prav tako
Policija nima ustavno ali zakonsko vzpostavljene popolne samostojnosti
ali avtonomije delovanja v razmerju do vsakokratne
politične oblasti, temveč je le-ta omejena predvsem na operativno
samostojnost in avtonomnost, torej na delovanje v konkretnih
primerih. Kar pa je glede na očitke, ki izhajajo iz nedavnih
izjav in dopisa ministrice za notranje zadeve bistveno
izpostaviti, pa je to, da v nasprotju s temi kritikami
in s temi stališči Policija v skladu z relevantno zakonodajo enostavno
nima vzpostavljene kadrovske neodvisnosti od vsakokratnih
nosilcev politične oblasti oziroma od vsakokratne vlade.
Prav nasprotno. Relevantna zakonodaja pristojnosti
za imenovanje generalnega direktorja Policije izrecno daje
političnim organom, najprej politično izbiro opravi minister
ali ministrica za notranje zadeve, ki oblikuje predlog za imenovanje,
nato pa dokončno politično izbiro opravi vlada z aktom
o imenovanju ali neimenovanju. Pozitivna ocena o strokovni
ustreznosti kandidata ali kandidatke s strani strokovnega telesa
je v tako reguliranem postopku pravzaprav samo en procesni del,
je procesna predpostavka v postopku imenovanja,
brez katere kandidata seveda ni mogoče imenovati in je seveda
taka procesna predpostavka, ki ji vlada vsekakor daje zelo
pomembno težo v postopkih imenovanja državnih uradnikov.
Ne pomeni pa, da vlada kandidata, ki je dobil takšno pozitivno
strokovno oceno, mora imenovati. Ob tem bi rada ponovila še,
da tudi v primeru, ko bi ministrica ali minister za notranje zadeve
imel ali imela pristojnost samostojno izbirati in imenovati
generalnega direktorja Policije, bi bilo torej tudi tako imenovanje
po naravi stvari primarno politično. Ministri seveda niso strokovni,
temveč so politični funkcionarji. Skratka, relevantna zakonodaja
torej izrecno daje vladi pravico oziroma pristojnost, da vpliva
do določene mere na izbiro generalnega direktorja Policije.
To je povsem normalna ustaljena praksa v skladu z našim ustavnim
pravnim redom in demokratičnim sistemom zavor in ravnovesij.
Vse povedano izhaja tudi, kot rečeno, iz sodne prakse
vrhovnega, ustavnega in upravnega sodišča in torej iz vse te prakse
in zakonodaje izhaja, da naš pravni red na področju
imenovanja ne le generalnega direktorja Policije,
ampak na splošno najvišjih položajih uradnikov v državni upravi
izrecno predvideva in celo zagotavlja določen vpliv
vsakokratnih nosilcev politične oblasti na kadrovsko zasedbo
najvišjih uradniških položajev. V zvezi s tem je morda smiselno
za primerjavo izpostaviti, da ravno s tem namenom, torej,
zagotoviti določen vpliv politike na kadrovsko zasedbo najvišjih
uradniških položajev, naša zakonodaja ureja tudi dobro
znano, posebno možnost politične razrešitve najvišjih
položajnih uradnikov v roku enega leta od imenovanja.
Specifično tudi o taki razrešitvi generalnega direktorja Policije
prav tako odloči vlada na predlog ministra ali ministrice
za notranje zadeve in kot vam je znano, je na tej podlagi tudi
aktualna vlada ob začetku mandata na predlog ministrice za notranje
zadeve razrešila dotedanjega generalnega direktorja Policije.
Ministrica, ki je ta predlog takrat tudi podala, v tistem času
ni kritizirala takšne zakonsko predvidene politične razrešitve,
kot bodisi nezakonite, neskladne z načelom enakosti ali z drugimi
načeli pravne države. Prav tako takrat nismo slišali pomislekov
o politizaciji policije preko kadrovanja predstojnika Policije.
To, da tega nismo slišali, je seveda razumljivo, ker takšna
imenovanja, neimenovanja ali razrešitve, kot rečeno,
ne kršijo načel pravne države in vladavine prava, namreč,
nasprotno, kot sem že omenila, so normalna praksa, ki je izrecno
zakonsko predvidena v kontekstu demokratičnega sistema zavor
in ravnovesij. Hvala zaenkrat. -Najlepša hvala, ministrica.
Naslednji ima besedo državni sekretar na Ministrstvu za notranje
zadeve, gospod Branko Lobnikar, izvolite. -Hvala lepa.
Spoštovani in spoštovane, k temu, kar je povedala ministrica
za pravosodje, bi rad dodal samo tri točke v bolj
natančno pojasnitev. Prvič, ocenjujemo, da je odnos
med vlado in ministrstvom ter organom v sestavi,
kot je Policija, zgledno urejen.
Pri tem daje zakon pravico in dolžnost vsakokratnemu
ministru za notranje zadeve, da daje temeljne usmeritve vladi,
da izvaja nadzor preko strokovnih organizacij,
ki jih ima, in da zahteva v primerih, določenih z zakonom,
tudi poročanje Policije o tem, kako kakšno stvar imenuje.
Tisto, kar je pomembno razumeti z vidika zakonodaje
v Republiki Sloveniji, je, da je vzpostavljena tako,
da lahko vlada in ministrica kot politični, kot del vlade
Republike Slovenije usmerja delo policije, zakon pa zagotavlja
policiji operativno samostojno izvajanje teh nalog.
S tega vidika ne prihaja do nobenih mankov
v aktualni zakonski ureditvi. Izhajajoč iz tega izhaja
tudi dejstvo, da lahko vlada, predsednik vlade, ali ministrica
za notranje zadeve od kogar koli zahteva, da pojasni način
delovanja tega organa, da se vlada, predsednik vlade
ali ministrica za notranje zadeve seznani s problemi,
izzivi ali situacijami, za katere je vlada odgovorna,
da jih upravlja. Kar pomeni, da ni nič narobe,
če tudi predsednik vlade jasno želi imeti pogovor
z generalnim direktorjem Policije. Še več, vlada lahko deluje
zgolj in samo tako, da komunicira z vsemi organi,
ki izvajajo zakonodajo v Republiki Sloveniji
in ne obstaja drug način, kot da nosilci oblasti
komunicirajo s tistimi, ki so odgovorni za izvajanje
zakonsko določenih nalog. Od generalnega direktorja Policije
pa se pričakuje, da pozna zakon in da nosilce oblasti,
kadar ti prestopijo to mejo, na to tudi obvesti in ne izvede
ničesar, kar ni v njegovi pristojnosti. To, da predsednik
vlade povabi generalnega direktorja Policije na pogovor,
ni politično vmešavanje, ampak normalen način
izvajanja oblasti v demokratični družbi. Izhajajoč iz tega
je treba povedati še zadnjo stvar, da je tudi način izvajanja
varovanja varovanih oseb v Republiki Sloveniji ena od nalog,
ki jo izvaja slovenska policija. To je slovenska policija
v preteklosti izvajala odlično, to danes izvaja odlično,
vendar je način organizacije izvedbe tega varovanja
odvisen od tega, da se vzpostavi najprej varnost varovane osebe,
hkrati pa mora imeti varovana oseba zaupanje v tiste,
ki izvajajo varnost, še posebej to velja za predsednika vlade,
ker zelo veliko časa prebije v prevoznih sredstvih in bi,
če ne bi obstajala stopnja zaupanja med varnostniki
in varovano osebo, to onemogočalo njegovo operativno delo.
Način, kako policija izvaja varovanje predsednika Vlade
Republike Slovenije, je določen z uredbo in zakonodajo.
Izvajajo ga policisti, in to delajo učinkovito.
Način, ki je v veljavi danes v Republiki Sloveniji,
ni edinstven, ampak je že bil poznan pri varovanju enega
od prejšnjih predsednikov vlade, zaradi tega je treba ugotoviti,
da je takšen način izvajanja varovanja običajen. Gre pa za to,
da se tako policija, ki izvaja to varovanje,
kot varovana oseba dogovorita, kako lahko strokovno
in zakonito policisti izvajajo naloge, da bo varovana oseba
lahko varno opravljala svoje delo. Tisto, kar gre pristaviti
in kar je nenavadno pri obstoječi situaciji, pa je, da se o načinu
organizacije varovanja vključno z imeni varnostnikov
in tako naprej danes pogovarjamo javno. Gre za to, da je to stvar
operativnega dela policije in je stopnja zaupnosti
tovrstnih aktivnosti in organizacije varovanja varovane osebe
eden od pomembnih elementov za zagotavljanje varnosti
varovane osebe. Naj zaključim s tem, da državljanom
in državljankam Republike Slovenije zagotovim, da danes ni nič
nenavadnega v tej državi, da je sistem normalen, deluje dobro,
da policisti in policistke znajo in zmorejo izvajati
svoje naloge in da se politika ne vpleta v to, kako policisti
in policistke izvajajo katere koli naloge v tej državi.
Hvala lepa. -Najlepša hvala, državni sekretar. In še državna
sekretarka v kabinetu predsednika vlade,
gospa Maša Kociper. Izvolite. -Ja, lep pozdrav vsem skupaj
tudi v mojem imenu. Jaz bi se mogoče želela danes
v imenu kabineta predsednika vlade odzvati še na poročilo,
poročilo gospoda v. d. direktorja Policije gospoda Lindava,
ki je v skladu z zaprosilom predsednika vlade, da mu poroča
o tem, kdo, kdaj in na kakšen način naj bi vplival na delo policije,
pač podal to poročilo, ki je danes, tako kot je
predsednik vlade tudi prosil in pričakoval, postalo javno
in dostopno javnosti in medijem. Če je kdor koli glede na pompozne
navedbe in neke napovedi pričakoval, da bo to poročilo
polno nekih opisov dogodkov, kdaj je kdo v konkretnem primeru
na koga vplival, se lahko zdaj ljudje in mediji sami prepričate,
da temu ni tako. Iz poročila, in to smo poročali že včeraj,
izhaja, da v mandatu te vlade kdor koli od političnih
funkcionarjev, se pravi, ministrov, državnih sekretarjev
ali kdor koli drugi ni izvajal pritiskov na delo policije,
ni želel pridobiti informacij o delu policije ali vplivati
na konkretne postopke. Vendarle kljub temu,
da je poročilo javno, morda nekaj pojasnil.
Iz poročila najprej izhaja, da v. d. direktorja Policije
gospod Lindav kot obliko pritiska vidi pogovor, ki je bil opravljen
takrat še niti ne s predsednikom vlade, pač pa z mandatarjem
gospodom dr. Golobom dne 31. 5., ko je ministrica skupaj
z zdaj v. d. direktorjem Lindavom prišla k mandatarju na pogovor
o tem, da se spoznajo, o tem, da bo seveda v. d. direktorja
Policije imenovan na prvi seji vlade s strani vlade in mislim,
da je povsem normalno, da se je želel predsednik
z njim dobiti, se z njima dobiti in preveriti, ali zastopajo
isto politiko, politiko, ki so jo tudi obljubili volivcem.
Če je kar koli takrat tako zelo zmotilo ministrico
ali sedanjega v. d. direktorja, bi se seveda onadva lahko takrat
odločila, da pač ne bosta sprejela funkcije. Za nazaj
izpostavljati nek povsem nedolžen pogovor kot obliko
pritiska, je milo rečeno, nenavadno. Iz tega pogovora, ki je opisan
v poročilu, lahko vidimo, da se je predsednik vlade
pozanimal, kdaj bo imenovan na mandat bivši direktor NPU
gospod Darko Muženič. Tisti, ki spremljate to zgodbo, veste,
da je gospod Muženič uspel s svojimi pritožbami
tako na upravnem kot na delovnopravnem sodišču
in vse, kar je predsednik pričakoval in zahteval, je,
da se odločbe teh sodišč izvršijo in vprašal, kdaj se bo to zgodilo.
In potem, kot je razvidno iz poročila, je tukaj še en del
o varovanju. Iz poročila je morda videti, da se gospod
Lindav s tem načinom varovanja ne strinja, jaz bi pa samo
poudarila, tak način varovanja, kot je bilo že povedano,
je bil v preteklosti že uporabljen, tak način varovanja je bil
sprejet z uredbo na seji vlade in tak način varovanja
je pomemben, zato ker, kot je povedal strokovnjak
za to področje, mora obstajati neko zaupanje med varovano osebo
in osebami, ki jo varujejo. Gospod Lindav v poročilu sam pove,
da je obstajal dogovor, da pri premestitvah v Službo
za varovanje predsednika vlade ne bodo povzročali dodatnih
zapletov in da so bili vsi kadri tja premeščeni brez problema.
Zato je toliko bolj presenetljivo, da v naslednjem stavku
kot obliko pritiska nanj in kot obliko okrnjenosti,
neodvisnosti policije in vpliva politike na njeno delo
kaže prav to zahtevanje kadrovskih sprememb v zvezi
z varovanjem predsednika vlade. Poleg teh treh stvari,
ki sem jih zdaj omenila, je potem tam še omemba nekega
novinarskega prispevka. Kaj ima to zveze s pritiskom
na kogar koli, mi prav tako ni povsem jasno, in potem je
tukaj še to, da predsednik vlade ne bi sploh smel komunicirati
direktno z gospodom direktorjem Lindavom, kar pa mislim,
da je kolega že lepo obrazložil. Se pravi, edina stvar
v tem poročilu je pogovor s predsednikom vlade,
preden je bil sploh imenovan na mandat. Zdaj pa predlagam,
da javnost, mediji in vsi skupaj presodite, ali tukaj res gre
za neke hude pritiske na neodvisnost in delo policije
ali pa je morda nekdo zamenjal, kaj je to politična in kaj je to
strokovna funkcija. Hvala lepa. -Hvala lepa. Gregor Drnovšek
ima vprašanje. Prosim, da greste za govornico.
Za gospo Kociper pa za gospoda Lobnikarja. Najprej me zanima,
gospod Lobnikar, vi ste vendar državni sekretar na Ministrstvu
za notranje zadeve. Nekako vas je zdaj razumeti,
da podpirate v tem konfliktu, ali kako naj se izrazim,
predsednika vlade in vladno ekipo. Seveda, logično vprašanje,
ali sta gospo Bobnarjevo kaj o tem govorila
tudi na štiri oči, ste morda vi novi bodoči minister
za notranje zadeve? Drugo, kar me zanima, ali je ta omemba
izgube zaupanja glede varovanja povezana tudi s tem,
da smo v preteklosti videli neke fotografije družinskih članov,
je tudi zaradi tega bila ta uredba kakor koli spremenjena
in se je način varovanja spremenil zaradi tega?
To bi me najprej zanimalo, pa mogoče bom še potem.
Hvala lepa. Prav ste ugotovili, sem državni sekretar
na Ministrstvu za notranje zadeve in moja naloga je izvajati politiko
Ministrstva za notranje zadeve tudi v odnosu do organov
v sestavi tega ministrstva. Pri tem seveda izhajamo
iz tako politik, ki so bile sprejete tako na ministrstvu
kot v vladi, kot iz načrta našega delovanja. In danes sem
na tej tiskovni konferenci zgolj in samo zaradi tega,
da pojasnim odnos med ministrstvom, ministrom kot politično funkcijo
in organom v sestavi, ki ga predstavlja
generalni direktor Policije in ne kot potencialni kandidat
za ministra za notranje zadeve. Ne, nisem kandidat za ministra
za notranje zadeve, ker mi tega nihče nikoli ni obljubil
in danes nastopam tukaj zgolj in samo kot državni sekretar
na MNZ-ju. Tisto, kar je treba razumeti,
je funkcija in vloga generalnega direktorja Policije.
Generalni direktor Policije je garant operativne avtonomnosti
in profesionalnosti policije. Če takšen želi biti,
potem mora komunicirati z vsemi nosilci političnih funkcij
v Republiki Sloveniji, to so minister, ministrica
za notranje zadeve, vlada in predsednik vlade ter parlament.
Gre za to, da v demokratičnih družbah obstaja način,
kako se sprejemajo politike in tudi način, kako se te politike
izvajajo. Generalni direktor Policije je tako po eni strani
prvi človek policije in zagotavlja strokovno,
zakonito izvajanje nalog, ki morajo biti izvajanje v skladu
s pravili, ki jih določa zakon, hkrati je pa to oseba,
ki komunicira z nosilci politične oblasti, kot so ministrica
za notranje zadeve, predsednik vlade in na takšen način
zagotavlja prenos informacij med tema dvema podsistemoma.
Vse ostale stvari me pravzaprav danes na tej točki
niso zanimale in sem sem prišel samo zaradi tega,
da pojasnim, da je nekaj popolnoma običajnega,
da se generalni direktor Policije in minister za notranje zadeve,
ki je politična funkcija, pogovarjata o teh stvareh,
kako se izvaja politika, ki jo sprejme Vlada Republike
Slovenije in od generalnega direktorja Policije je odvisno,
v kolikšni meri dovoli vpliv politike v delovanje organa
v sestavi, pri čemer je zelo jasno zakonsko določeno,
da politični organi nimajo pravice do neposrednega vpliva
na konkretne policijske naloge. Ne morejo določiti, kdo
in na kakšen način naj usmerja promet v kakšnem križišču,
lahko pa naročijo slovenski policiji, da je zagotavljanje
varnosti v cestnem prometu prioriteta te vlade in zahtevajo,
da se naredi načrt in poročanje o tem,
kako se ta načrt izvaja. Hvala. -Samo še nekaj. Vi zdaj govorite
samo o pismu gospoda Lindava, ki smo ga lahko brali danes.
Kaj pa včerajšnje pismo, ki smo ga lahko brali včeraj,
torej vaši ministrici gospe Bobnarjevi, ki pa vendarle pač
tudi sama nekako ocenjuje, da je do nekaterih političnih
pritiskov vendarle prišlo? Kako pa to komentirate?
Žal mi je, jaz tega pisma nisem videl, preden ga je
ministrica za notranje zadeve poslala predsedniku vlade.
Vi ga ne bi poslali v taki obliki? -Nisem ga videl in ne morem
komentirati, ali bi ga poslal ali ga ne bi poslal.
Kaj pa glede fotografij? -Ja, saj lahko kar kratko
odgovorim. V politiki je zaupanje izjemno pomembno, vsak minister
si lahko izbere svojo ekipo na zaupanje, svoj kabinet,
predsednik vlade si lahko izbere svojo ekipo
in svoj kabinet. Mislim, da vsi razumemo, da je še posebej
pomembno to zaupanje v odnosu med varovano osebo
in njegovimi varnostniki. Ti ljudje so z njim, njegovo družino
ves čas, ga spremljajo ves čas na poti, predsednik je veliko
v avtomobilu, telefonira z različnimi ljudmi
in zaupanje je ključno. Ne gre samo za to,
da so se že ob prvem obisku predsednika v tujini,
kot ste rekli, pojavile slike njegovega mladoletnega otroka.
Gre tudi za to, in to lahko samo povem, kar sem slišala,
da so se pokazali še drugi primeri odtekanja informacij.
In glede na to, da je na tak način služba nekoč že bila organizirana,
je prišlo pač do odločitve, da se organizira na ta način,
kar pa seveda pomeni, da še vedno predsednika varuje
policija in da se še vedno seveda spoštuje zakonodajo
in vse, kar je potrebno s tem v zvezi.
Žana Vertačnik, Pop TV. Morda najprej podvprašanje,
če lahko konkretno, do kakšnega odtekanja informacij?
Potem pa še, opredelili ste se do nekaterih konkretnih očitkov
o političnem pritisku. Morda še na besede oziroma
zahtevo premierja, ki je dejal gospodu Lindavu, da je treba
čim prej nekaj ukreniti tudi glede novogoriškega direktorja policije,
lepo prosim, če se vam to zdi sporno. -Meni se predvsem
zdi sporno, da nekdo pompozno v javnosti napove vplivanje
politike na policijo, potem pa ugotovimo, da gre za en pogovor,
kot rečeno, pred zasedbo mandata, kjer je na koncu očitno predsednik
komentiral tudi direktorja policije nekje na Primorskem.
Zdaj, če je to vplivanje na policijo, prosim, presodite sami.
Da pa ... Kje so odtekale informacije, ne morem komentirati
in niti ne vem, pa upam, da razumete.
Če smem.
Imenovanje in razrešitev vseh zaposlenih v organu v sestavi,
to je v slovenski policiji, je odgovornost generalnega
direktorja Policije in zgolj in samo od njega in od njegovih
postopkov, vezanih na delovnopravno zakonodajo
ter zakonsko ureditev področja zaposlitev v policiji je odvisno,
kdo bo kje kakšen direktor ali kakšen šef. In naloga
generalnega direktorja Policije je zagotoviti zakonitost
teh postopkov. Ni naloga generalnega direktorja slediti
željam kogar koli v tej državi. To pa ne pomeni, da nihče
v tej državi ne sme imeti kakršnega koli mnenja
tudi glede imenovanja. Tisto, kar je pomembno
od generalnega direktorja Policije, je, da se takšnim zahtevam upre
in tudi pove, da bodo spoštovali zgolj in samo zakonodajo
in delovnopravne postopke. Izhajajoč tako iz Ustave
Republike Slovenije kot iz zakonodaje, ki opredeljuje
delovnopravna razmerja znotraj policije, je zgolj in samo
generalni direktor Policije tisti, ki lahko odreja tovrstne postopke.
In njegova ali njena naloga je, da se drži zakonov.
Njegova ali njena naloga pa je tudi to, da komunicira
z osebami, ki želijo nekaj nezakonitega ali kar ni v skladu
s predvidenimi postopki, to jasno pojasniti in tovrstne
aktivnosti tudi zavrniti. Če jaz kaj razumem,
vodi policijsko upravo Nova Gorica še vedno ista oseba
in generalni direktor, v. d. generalnega direktorja
ni nikogar tam zamenjal.
Lara Drašković, STA. Morda samo še to, danes je večkrat
bilo poudarjeno, da generalnega direktorja Policije imenuje vlada.
Ali lahko zdaj konkretno pojasnite, zakaj gospod Lindav
ni bil primeren, da se ga imenuje na to funkcijo s polnim mandatom
in pa gospod Lobnikar, ali vi njega ocenjujete,
gospoda Lindava, kot primernega za to funkcijo in kot strokovnjak
na tem področju, ali morda ne ocenjujete, da je problematično,
da policija več kot pol leta ostaja brez generalnega direktorja
s polnim mandatom? Hvala. -Bom kar jaz začela,
pa mogoče tudi že v tem trenutku odgovorila v imenu državnega
sekretarja in spomnila, da je državni sekretar
državni sekretar in tu v tej funkciji in ne v funkciji
strokovnjaka, sploh pa nima pristojnosti ali možnosti
za strokovno ocenjevanje kandidata v nekem razpisnem
postopku in verjamem, da to razumete. Odgovarjam pa
na to že sedaj, zato da ne bi spoštovani kolega državni sekretar
prišel zaradi tega v zadrego. Kar se tiče imenovanja
gospoda Lindava na to mesto, moramo razumeti,
da tudi mi v vladi, moram reči iskreno,
ministri in ministrice in seveda drugi člani in članice vlade
smo nekoliko z zaskrbljenostjo spremljali te dogodke
v zadnjih dneh, saj tudi nismo povsem razumeli, kaj se pravzaprav
dogaja. Zakaj? Kajti glejte, proces imenovanja generalnega
direktorja Policije, kot podobni procesi, se namreč zaključi
s sklepom o imenovanju ali s sklepom o neimenovanju.
Policija ta trenutek ni brez vodstva, kot to tudi
popolnoma preprosto in jasno predvideva in ureja zakonodaja,
pač to funkcijo v tem trenutku še naprej opravlja gospod Lindav
kot vršilec dolžnosti. Poglejte, teoretično nobenega dvoma ni,
da bi gospod Lindav, če ne bi prišlo ali pa tudi zdaj,
ko je prišlo do te situacije, še vedno bi lahko bil imenovan
tudi kasneje. Ni nam znano, zakaj je pravzaprav ministrica
Bobnarjeva namesto vztrajanja pri predlogu imenovanja,
ne vemo tudi, zakaj točno se ni počakalo na moment,
ko bi to vložili na dnevni red vlade, razlogi, zakaj se nekaj
ne vloži na dnevni red vlade, so lahko takšni in drugačni,
pogosto povsem praktične, logistične narave ... Lahko bi se
počakalo, ampak zaradi, iz razloga, tako je vsaj
ministrica navedla, da ne bi policija v vmesnem obdobju bila
v nekakšnem brezvladju, se je gospoda Lindava predlagalo
za podaljšanje statusa vršilca dolžnosti.
Sama kot ministrica za pravosodje, oziroma bolj kot pravnica, menim,
da to niti ne bi bilo potrebno, saj bi ta status avtomatsko
bil podaljšan v primeru, da do imenovanja v roku
ne bi prišlo. Takšna je tudi situacija, kjer nek razpisni postopek
ni končan pravočasno. Skratka, to ni nič nenavadnega
in zakon ureja take položaje in situacije ter posledice.
Skratka, kar želim povedati, je, da pravzaprav generalni
oziroma vršilec dolžnosti generalnega direktorja Policije
gospod Lindav ima še vedno, še danes, teoretično možnost,
da bi v prihodnje lahko bil imenovan. Zakaj? Kajti strokovna
ocena, tudi če bi bil kandidat eksplicitno obravnavan
na seji vlade in eksplicitno zavrnjen, bi se lahko, a,
v ponovnem postopku še enkrat prijavil, potrebno je pa poudariti,
da v skladu z zakonodajo, ki ureja položaj in imenovanje
javnih uslužbencev, pozitivna ocena strokovne komisije
oziroma v tem primeru posebne natečajne komisije
uradniškega sveta velja eno leto. Moramo pa se zavedati,
da vlada v resnici sploh še ni odločala o samem imenovanju
ali neimenovanju. To, da gre za isto osebo, ki se ji je
podaljšalo v.d.-jevstvo in osebo, ki je bila kandidat
za imenovanje v generalnega direktorja policije, tega dejstva
ne spremeni. Tako da enostavno tukaj ostajamo nekoliko tudi mi
začudeni nad tem, zakaj se je na nek način preuranjeno šlo
v ustvarjanje nekega vtisa, da gre tukaj za kakršno koli
blokado ali pa celo, kot je bilo rečeno, na politično
vmešavanje v kadrovanje na najvišja mesta v policiji.
Kot rečeno, so ti očitki nenavadni glede na ustaljen,
uveljavljen pravni red Republike Slovenije
in tudi vse možnosti, ki so na voljo, predvsem pa to,
da ta postopke sploh še ni bil v resnici končan z aktom
o neimenovanju. -Lahko samo še nekaj vprašam?
Glede na to, da je včeraj gospod predsednik napovedal,
da zaradi izgube zaupanja bo sprejel odstop ministrice,
glede na to, kar smo brali danes, in glede na to, kar zdaj vi
govorite, ali je vaše mnenje, da bi moral torej tudi
v. d. direktorja Policije odstopiti?
To ni neko stališče, ki bi ga lahko dajala
kot ministrica za pravosodje. O tem lahko spregovori
predsednik vlade ali pa vlada kot kolektivni organ.
O tem se sploh še nismo pogovarjali.
Gospod Lobnikar, zdaj, ministrica je zaznala
politične pritiske. V. d. generalnega direktorja Policije
je zaznal politične pritiske na Policijo. Ste jih vi zaznali
kot državni sekretar oziroma ste bilo o tem kadar koli obveščeni?
Kot drugo me pa še zanima, tukajle, rekli ste,
da to ni bil pritisk, kar je gospod premier
govoril glede ponovne vrnitve Darka Muženiča na čelo NPU.
To se pravi, mislite, da je tukaj druga zgodba, kot je bila
pri političnem postavljanju prejšnje, predhodnice
oziroma prejšnje direktorice v prejšnji vladi na čelu NPU,
ali je prišlo vendarle tudi do podobnih pritiskov?
Tisto, kar vam lahko jaz odgovorim, je,
da jaz nisem ne zaznal nobenih političnih pritiskov
na operativno delo policije niti takšnih pritiskov nisem izvajal.
Iz pisma vršilca dolžnosti generalnega direktorja policije,
ki sem ga prebral danes, tudi ne izhaja, da bi iz tega
zapisanega izhajal kakršen koli političen pritisk
na operativno delo policije. Imenovanje mora biti,
katero koli v državni upravi in policiji, v skladu z zakonodajo.
In če sem jaz prav razumel, gre za moje osebno mnenje,
je predsednik vlade želel samo to, da se upošteva
sodba sodišča.
In če smem dodati, v tem je popolna razlika
med imenovanjem v prejšnji situaciji in zdajšnji.
Tukaj je šlo samo za uresničevanje pravnomočnih sodb sodišča.
Hvala lepa. Zdaj v našem studiu ni več vprašanj. Morda še kdo
prek spleta? Z dvigom roke.
Ne. Hvala lepa vsem trem sogovornikom in novinarkam
in novinarjem. Lep dan.