Dober večer in dobrodošli vsi, ki ste se pravkar vključili
v neposreden prenos dogodka Delphi Forum, ki poteka že 4. dan.
Ko se stvari v naslednjih urah zaključujejo,
bi se rad zahvalil organizatorju tega izjemno uspešnega dogodka,
kot je bil vnovič. Nočem več zadrževati naše razprave.
Danes imamo čast gostiti Janeza Janšo, slovenskega premierja.
G. premier, hvala, da ste se nam pridružili na našem dogodku.
Hvala za povabilo. Tudi vam dober dan.
Za tiste, ki nas spremljate prek interneta, moramo povedati,
da njegova država letos praznuje 30 let samostojnosti.
Je eden najbolj izkušenih politikov ne le v Sloveniji in na Balkanu,
pač pa tudi v širši regiji. Začel bom z vprašanjem,
kakšen je vaš pogled na rusko invazijo in vojno v Ukrajini,
ki divja že šest tednov.
Kot v Grčiji se verjetno tudi ljudje v Sloveniji sprašujejo,
kdaj in kako se bo to končalo.
No ...
Za začetek, 24. februarja se je svet spremenil,
zlasti za nas, ki živimo na evropski celini.
Seveda se je dramatično spremenil za Ukrajince, a tudi za nas.
In ne zavedamo se dovolj,
kako te spremembe vplivajo in kako bodo vplivale
na vse v prihodnosti.
Mislim, da smo po padcu Berlinskega zidu
in po propadu Varšavskega pakta ter Sovjetske unije živeli v svetu,
kjer mislimo oziroma smo mislili,
da bo zdaj Evropa združena demokracija.
Odprto tržno gospodarstvo se bo razširilo po celini.
Počakati bi morali samo še eno desetletje
ali na novo generacijo,
in mi oziroma svet,
ki je daleč stran od obdobja hladne vojne,
bi nekako nastal, toda ...
In zaradi takega razmišljanja mi ...
Ko rečem mi, mislim na Evropsko unijo
ali zahodni del sveta evroatlantske skupnosti.
Pravzaprav smo zaradi takega razmišljanja
nekako zanemarili strateške odgovore na strateške izzive.
Enega od strateških odgovorov smo izvršili samo napol.
Govorim večinoma o širitvi Evropske unije,
ker v nedavnem obdobju
tega nismo jemali zelo resno.
Ne samo glede Zahodnega Balkana,
pač pa posebej o naših vzhodnih sosedah.
In zdaj vidimo,
da če se Evropska unija ne širi,
se širi nekdo drug.
Zdaj pa plačujemo ceno za to.
In mislim, da se trenutno usoda
mirne prihodnosti evropske celine trenutno odloča v Ukrajini.
Bil sem tam sredi marca
skupaj s poljskim in češkim kolegom,
z g. Fialo in g. Morawieckijem.
In ko greš v Ukrajino, ko greš v Kijev,
ko vidiš na lastne oči, kaj se res dogaja tam,
kjer začutiš vojno,
lahko vidiš
odločnost in pogum Ukrajincev.
Ta vojna predstavlja preporod ukrajinskega naroda
in moramo jim pomagati, da bodo čim prej postali člani EU
kljub trenutnim vojnim razmeram
in po najboljših močeh jim moramo pomagati,
da se bodo lahko branili.
Kot je rekel Josep Borrell, ki je obiskal Kijev
s predsednico Evropske komisije Ursulo von der Leyen,
bo vojne
v Ukrajini konec, ko se bodo Ukrajinci lahko branili.
Seveda moramo pomagati beguncem
in razmišljati o obnovi po vojni,
najprej pa jim moramo nuditi vojaško pomoč,
ker bomo tako rešili življenja
in končali vojno.
Z g. Zelenskim sta gotovo govorila tudi o dodatnih sankcijah,
ki jih želi od EU in Nata. Slovenija je članica obeh.
Želi resnejše sankcije. Zanima me vaše mnenje.
So sankcije, ki so bile sprejete do zdaj, dovolj,
ali delujejo ali bi bile potrebne dodatne sankcije?
Bi podprli dodatne sankcije?
Ja. Slovenija je glasovala za vse pakete sankcij
in z Evropsko komisijo sodelujemo
pri pripravi šestega paketa.
Vsi vemo, da je glavna težava
odvisnost velikega dela EU
od ruskih energentov, zlasti plina in nafte.
Premog ni tako velik problem.
Tudi nafta ni težava,
ker bi lahko zaloge
zlahka, ne čez noč, ampak še vedno v kratkem času, dobili drugje.
Prava težava je plin. Citiral bom italijanskega,
ki je rekel:
Na mizi imamo dve stvari. Na eni strani so življenja
Ukrajincev, ki jih vojna uničuje,
na drugi strani pa klima.
Smo pripravljeni žrtvovati
nekaj svojega udobja
in plačati gospodarsko ceno,
če uvedemo sankcije na ruski plin
in tako ustavimo financiranje njihovega vojaškega stroja?
Lahko pa ostanemo pri sankcijah,
ki bodo dolgoročno mogoče delovale, kratkoročno pa še vedno plačujemo
milijardo evrov na dan za ruske energente,
Kremelj pa ta denar uporablja
za financiranje ruskega vojaškega stroja.
To je trenutno glavna dilema, s katero se soočamo
vse države članice EU in mislim,
da mora biti naš odgovor pritrdilen.
To moramo narediti čim prej. -Torej mislite, da smo pripravljeni na to?
Da smo pripravljeni kaj žrtvovati? -Ne vem, ampak to moramo narediti.
Vemo, da je vpliv
takih sankcij asimetričen in to je težava.
Niso vse države v istem položaju
in kadarkoli se v EU to zgodi,
potrebujemo nekaj časa, da se uskladimo.
Mislim, da vsi ti obiski,
ki so sledili našemu prvemu obisku sredi marca ...
Mislim, da je danes v Kijevu avstrijski kancler.
Sploh pa obisk predsednice Evropskega parlamenta,
predsednice Evropske komisije in visokega predstavnika Borrella.
Mislim, da ti obiski razjasnjujejo sliko o dogajanju
in da bodo ti vpogledi
najbolj odgovornih ljudi v EU
pospešili notranja pogajanja.
Tudi embargo na ruski plin prihaja s svetlobno hitrostjo.
Omenili ste možnost vstopa Ukrajine v EU.
Rad bi vam zastavil vprašanje v zvezi s tem.
Slovenija je bila prva od bivših jugoslovanskih držav,
ki se je pridružila EU. Sledila ji je Hrvaška.
Ostale in Albanija, ki je tudi del Z Balkana,
še vedno trkajo na vrata EU in ne zahtevajo članstva,
ampak vsaj časovni načrt.
Kako gledate na to? Kako kaže z vključitvijo Z Balkana v EU?
Kaj je treba še narediti?
Na vrhu EU oktobra lani,
ko je Slovenija predsedovala Svetu EU,
smo predlagali sklepe,
ki žal niso dobili konsenza,
podprlo pa jih je več kot 20 držav članic.
Predlagali smo oblikovanje natančnega časovnega načrta
za priključitev držav zahodnega Balkana
do leta 2030, torej v naslednjih devetih letih.
Mislim, da moramo čim prej sprejeti odločitev glede tega.
Ruska agresija na Ukrajino
je samo poudarila potrebo,
da najdemo odgovore na strateška vprašanja.
Tudi Ukrajina bi morala biti del tega časovnega načrta.
Pa tudi Moldavija in Gruzija.
Tudi ti dve državi sta zaprosili za pospešeno priključitev EU.
Mislim, da moramo to narediti.
To se ne more zgoditi čez noč,
a v tem desetletju je to mogoče.
Postopek pospešitve ...
Realen napredek
bo pomagal stabilizirati regijo zahodnega Balkana,
pa tudi vzhodno soseščino.
A če hočemo, da pride do tega,
moramo ustaviti vojno v Ukrajini.
Ustavimo pa jo lahko samo
z močno vojaško pomočjo na eni strani
in z učinkovitimi sankcijami,
ki bodo pomagale ustaviti ruski vojaški stroj, na drugi strani.
Kaj pa vprašanje ukrajinskih beguncev? Jih Slovenija sprejema?
Boste njihovo število omejili ali jih boste sprejeli čim več?
Doslej smo sprejeli vse, ki prihajajo iz Ukrajine.
Pripravljeni smo še naprej pomagati.
Pomagamo tudi mejnim državam,
Poljski, Slovaški, Romuniji in Madžarski,
kjer je veliko beguncev.
Zbiramo tudi humanitarno pomoč za te države
in pomoč za osebe,
razseljene znotraj Ukrajine.
A mislim, da to ni rešitev. To moramo početi,
a po drugi strani to ni naš cilj.
Cilj je ustaviti vojno in pritok beguncev.
In vzpostaviti pogoje, da se bodo tisti, ki so zbežali,
vrnili domov takoj, ko bo mogoče.
Osredotočiti se moramo na reševanje problema.
Dotaknimo se nečesa drugega. Lani je v Atenah
vrh evropskih sredozemskih držav sprejel dve novi članici.
Slovenija se je prvič pridružila tej koaliciji.
Kaj predstavlja ta koalicija? V kaj se lahko razvije?
Se lahko spremeni v južno zavezništvo?
Kaj imajo skupnega te države poleg dostopa na sredozemsko morje.
Povezuje nas skupna odgovornost za sredozemsko morje.
Veseli smo, da smo se pridružili.
Hvaležni smo Grčiji in vsem preostalim
članicam, ki so podprle nas in Hrvaško.
A to ni edina stvar, ki je skupna.
Imamo enake poglede
na razvojna vprašanja, na to,
kako bi se določene stvari morale reševati v EU.
Enaka stališča smo imeli pri pogajanjih glede načrta za okrevanje
po pandemiji leta 2020.
Ker živimo v podobnem prostoru,
to vpliva na ekološka in druga vprašanja,
predvsem na specifične
načina iskanja rešitev znotraj EU.
Dobro veste, da Grčija in Italija
že dve leti poskušata spremeniti pravila dublinske pogodbe
in tega, kako EU obravnava migracije.
Državi pravita, da breme celotne EU ne more biti na njunih plečih.
Potrebujemo načrt razseljevanja, delitev bremena.
Kako gledate na ta trajajoči dialog?
Breme si je treba deliti.
Dogovor je že zelo blizu.
Glavna nestrinjanja so bila glede obveznih kvot.
Mislim, da se je zdaj ta pritisk
v EU uravnotežil.
Vojna v Ukrajini je razlog za poplavo beguncev
v vzhodni in srednji Evropi.
Razumevanje problema je zdaj uravnoteženo.
Upam, da novo stanje ...
Ne samo upam, prepričan sem, da nam bo pomagalo,
da zaključimo procese
še nesprejetih odločitev.
Okrepiti moramo schengensko območje
in ga razširiti.
Narediti moramo vse, da države članice EU,
ki delijo naše zunanje meje,
vstopijo v schengensko območje in prevzamejo polno odgovornost.
Mislim, da sedenje na dveh stolih ni dobro za nikogar.
G. premier, najlepša hvala.
Odlična diskusija, v čast mi je bilo. Hvala.
Hvala in čestitke za dobre debate,
nekatere sem tudi lahko spremljal. -Hvala.