Sloven'c, tvoja zemlja je prava
in pridnim nje lega najprava.
Polje, vinograd, gore, morje,
ruda, kupčija tebe rede.
Za uk si prebrisane glave
in čedne in trdne postave.
Išče te sreča, um ti je dan,
našel jo boš, ak' nisi zaspan.
Glej, stvarnica vse ti ponudi,
iz rok jemati ne mudi!
Lenega čaka strgan rokav,
palca beraška, prazen bokal.
Polje, vinograd, gore, morje,
ruda, kupčija tebe rede.
Išče te sreča, um ti je dan,
našel jo boš, ak' nisi zaspan.
Sloven'c, tvoja zemlja je zdrava, pridnim nje lega najprava.
Polje, vinograd, gora, morje, ruda, kupčija tebe rede.
Ena najbolj čudovitih budnic slovenske literarne dediščine,
Dramilo Valentina Vodnika, je danes zaživela v povsem novih
ritmih, kot bi tradicijo in zanos ter sporočilo ponesel
nov sodoben veter. Zahvala za ta čudoviti uvod gre današnji
glasbeni gostji Zvezdani Novakovič, vsestranski glasbeni ustvarjalki,
ki še posebej uživa v interpretaciji naših tradicionalnih zgodb.
Vodnikovi verzi pa so še kako aktualni tudi v današnjem času,
poudarjajo zgodovinsko tradicijo slovenskega kmeta in ga dregajo
za pogled v prihodnost. Zato ne čudi, da jih je Zadružna
zveza Slovenije vzela za svoje in da z njimi otvarjamo dogodek,
kot je današnji. Dragi gostje, dobrodošli na kongresu Zadružne
zveze Slovenije z naslovom Na temeljih tradicije v poslovni
model prihodnosti. Posebej smo veseli in počaščeni in prisrčno
pozdravljamo današnjega častnega gosta, predsednika vlade
Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo.
Prisrčen pozdrav tudi ministru za kmetijstvo, gozdarstvo
in prehrano, doktorju Jožetu Podgoršku.
In prav tako srčna dobrodošlica generalnemu sekretarju
na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospodu
Andreju Čušu.
Ter seveda prav vsi gostje, dobrodošli. Naslov današnjega
kongresa sicer obljublja pogled naprej, v prihodnost, a prepričana
sem, da bo danes spregovorila tudi energija trenutka. Prvo srečanje
v živo po tem težavnem obdobju nam daje zanos in vzpodbudo,
tako nekako kot Vodnikovo Dramilo. In v tem stilu bo gotovo sledil
tudi pozdravni nagovor gostitelja današnjega dogodka.
Z velikim veseljem in spoštovanjem na oder vabim predsednika
Zadružne zveze Slovenije gospoda Boruta Florjančiča.
Lepo pozdravljeni in dobrodošli na odru. -Hvala. Spoštovani
predsednik vlade Republike Slovenije gospod Janez Janša,
spoštovani minister gospod doktor Jože Podgoršek,
spoštovana državna sekretarja, Andrej Čuš, gospod Aleš Irgolič,
spoštovani evropski poslanec Franc Bogovič, spoštovani
stanovski kolegi, predsednik Kmetijsko gozdarske zbornice
Roman Žveglič, predsednik Sindikata gospod Anton Medved,
predsednica Zveze slovenske podeželske mladine Anja Mager,
spoštovani visoki gostje, predstavniki državnih inštitucij,
vodilnih organizacij v kmetijstvu, spoštovani naši podporniki.
Spoštovane zadružnice in zadružniki, iskren zadružni
pozdrav vsem. Zahvaljujem se predsedniku vlade Republike
Slovenije gospodu Janezu Janši, da si je vzel čas in je danes
tukaj z nami, vem pa, da nas vse veseli, da smo lahko ponovno
v živo skupaj. Za nas zadružnike, kot celoten kmetijski sektor,
je pomembno, da z vsemi državnimi inštitucijami delujemo, gradimo,
se dopolnjujemo. Pri razhajanjih pa smo sposobni skozi razpravo
priti do rešitve. Ob vsem tem vedno upoštevajoč naš cilj,
se pravi, obstoj, razvoj kmetijstva in podeželja. Prisotnost vas,
najvišjih predstavnikov naše države, je pokazatelj, da smo
zadružniki priznani kot ključen deležnik v ustvarjanju kmetijske
politike, priznani kot sistem, kot največji odkupovalci
in skrbniki podeželja in nenazadnje, spoštovani
kot najstarejša oblika povezovanja kmetij s 150-letno tradicijo.
Današnji zadružni kongres je prvi v takšni obliki.
Posvečen je prihodnosti zadrug in s tem tudi zadružnega sistema.
Seveda je velik delež naše kmetijske prihodnosti odvisen
od strateškega načrta skupne kmetijske politike, od programov
razvoja podeželja, zadružniki smo preko zadružne zveze,
strokovnih odborov močno, aktivno vključeni, saj vemo,
da le pravilno usmerjen strateški načrt in prave odločitve bodo
pripeljale do želenih sprememb. Danes pa ostanimo doma,
z našega domačega praga poglejmo, kaj želimo postati:
dovršeni, učinkoviti, veliko bolj odporni na izzive trgov, postanimo
ustvarjalci trendov, imamo močne temelje, cel niz odlično poslujočih
zadrug in z našim pogumom, vztrajnostjo, delavnostjo
kot umnim kmečkim gospodarjem nam bo seveda uspelo vstopiti
tudi v te nove, sodobne oblike poslovanja. Digitalna transformacija
je eden glavnih povezovalnih vidikov, so ključni za ohranitev
in napredek, tehnološki in inovativni razvoj zadrug
in s tem članom kmetij tudi v prihodnje. Znanje, izkušnje
in dobre prakse z vizijo digitalnega razvoja zadrug,
katere nam bo danes predstavil docent doktor Primož Banovec
s Fakultete za gradbeništvo in geodezijo ter gospod Daniele
Kostanjevic, predsednik konfederacije zadrug Furlanije
Julijske krajine, so eni izmed gradnikov, na katerih moramo
skupaj v duhu zadružnih načel graditi naprej. Za nami je čas
epidemije, leto izjemnih naporov številnih državljanov in prav je,
da se zahvalimo vidnim in nevidnim borcem v tej bitki,
od kmetov, delavcev v zadrugi, živilski industriji, do trgovcev,
do državnih inštitucij, zaposlenih v bolnicah, upokojenskih domovih,
vsem hvala. Državne pomoči v kmetijski panogi v okviru
zakonov PKP so bile številne, za njih se zahvaljujemo,
bile so nujne in so resnično pomagale kmetijam in zadrugam
prebroditi to krizo, vendar so pred nami težki časi. Kmetijstvo
se sooča z enim največjih razkorakov med ceno vzhodnega
kmetijskega repromateriala in cenami končnih kmetijskih
izdelkov. Ravnovesje je na trgu porušeno. Porazdelitev zaslužka
se je absolutno preveč prevesila na drugi konec verige.
Na nas je, da z vsemi možnimi ukrepi in delovanji za našega
kmeta, za nas same, zadruge, popravimo to razmerje.
Od shem kakovosti, sledljivosti, masnih bilanc, gradnje močnih
pogajalskih pozicij zadrug, novih pogodb s trgovci, živilsko
industrijo, povezovanja na nabavnih in prodajnih trgih
in ob prepoznavnih zadružnih blagovnih znamkah ter nenazadnje
s posodobljeno prodajno mrežo zadrug, ki bo kupcu na sodoben,
zelen in digitalen način bližje in tudi v mestih. Zavedanje,
da moramo postati prehransko bolj neodvisni, ne sme biti zgolj
tema za medije samo iz časov začetka epidemije, tistih par
dni smo se vsi ustrašili, kako bo s hrano. Takrat smo se
zavedeli ranljivosti dostopa te osnovne življenjske dobrine.
Naša hrana mora postati resnično cenjena in to ne le
v oglasih naših trgovcev. Kmetje morajo za svoje delo
dobiti pošteno plačilo. Spoštovani vodje zadrug,
predsedniki, direktorji, bodite gibalo razvoja, spodbujajte svoje
ekipe, kot ste jih do sedaj, pomagajte jim z dopolnjevanjem
z novimi znanji in nenazadnje z novimi kadri in strokovnjaki.
Povezujete se na tej poti. Sprememba vedno predstavlja
izziv, za posameznika, za kolektiv, za družbo, pa vendar je to pot
lažje prehoditi skupaj. Kdo se tega zaveda bolj,
kakor vsi mi, ki delujemo v kmetijstvu, ki zahteva trdo
predano, povezano delo, ne glede na vreme ali tržne
razmere. Današnje srečanje je uvod v skupen projekt z vami,
zadrugami. Vabljeni, da z ekipo Zadružne zveze, s pomočjo
zunanjih strokovnjakov postavimo povezane projekte posodobitve
procesov in digitalizacijo znotraj vaših zadrug. Verjamem,
da bo današnja razprava in predavanje ter predstavljanje
vizije navdih, da zberemo pogum za ta odločilni korak v prihodnost,
ki nas ne čaka, saj le skupaj lahko orjemo ledino. Hvala vsem
prisotnim, da ste se odzvali na naše vabilo. Skupaj s sodelavci
Zadružne zveze Slovenije vam želim razburljivo digitalno
potovanje, veliko novih idej in prijetno druženje.
Hvala za pozornost.
Najlepša hvala predsedniku Zadružne zveze Slovenije,
gospodu Borutu Florjančiču. Gospe in gospodje, cenjeni
gostje, zdaj pa z velikim veseljem in spoštovanjem na oder vabimo
častnega govorca kongresa, predsednika vlade Republike
Slovenije gospoda Janeza Janšo.
Spoštovani gospod predsednik, gospod Borut Florjančič,
spoštovani zadružnice in zadružniki, spoštovani kolegi
iz vlade, evropski poslanec, spoštovani gostje, 150 let je
dolga doba, 150 let je čas, v katerem se marsikaj zgodi,
se marsikaj rodi, umre, nastane in izgine. Slovensko
zadružništvo je staro 150 let in še vedno živi. To pomeni,
da je nastalo na realnih osnovah, da je bilo organizirano okrog
realnih potreb in da vse to obstaja še danes. Zdaj, kot je rekel prej
že gospod Florjančič, na začetku lanskega leta smo se
soočili s pandemijo koronavirusa. Takrat se je nekaj tednov zdelo,
da so vse logistične verige razpadle, številne države
so imele velike težave pri oskrbi z različnimi surovinami in tudi
s hrano. S hrano, higienskimi pripomočki in potrebščinami,
zdaj, naenkrat se je zazdelo, da se vračamo nazaj v železno
dobo, ko ni več
samoumevno, da so neke pridobiti civilizacije
tukaj in ko ne verjamemo več, da so dane enkrat za vselej,
da se ne bo nič zgodilo, in še posebej smo se takrat
zavedeli, da hrana ni zgolj nek produkt, po katerega greš
v trgovino, je vedno tam, imaš veliko izbiro, ampak da je to
strateška surovina, mogoče se je celo takrat kdo zavedel,
da je to najbolj strateška surovina. Brez bencina, brez elektrike
je težko, civilizacija lahko tudi propade, vendar verjetno
človeštvo preživi, brez hrane pač ne preživimo niti en teden
in zaradi tega je to, kar vi počnete, več kot neka gospodarska
dejavnost, je tudi več kot zgolj ohranjanje poseljenosti podeželja
ali razvoja podeželja ali skrbi za enakomeren razvoj države,
je strateška dejavnost. Od lanske pomladi poteka tudi
v okviru Evropske unije razprava o tako imenovani strateški
avtonomiji in seveda tukaj je tudi razprava o evropski kmetijski
politiki. Zdaj, hvala Bogu so se tisti, ki so ustanavljali Evropsko
unijo, zavedali pomena hrane, kmetijstva, oskrbe, samooskrbe
in kmetijska politika je eden od stebrov združene Evrope
in je v času po drugi svetovni vojni tudi zagotovila, da celina
ni stradala. Da se je po tem novem pristopu proizvajalo tudi
več hrane, kot smo jo bili sposobni potrošiti in je Evropa
postala marsikje velik izvoznik. Seveda pa je ta skupna kmetijska
politika prinesla seveda tudi določene probleme, nismo vsi
v Evropi, ki proizvajamo hrano, v enakem položaju, tukaj je veliko
mehanizmov, ki skušajo zadeve izenačiti, so pa tudi mehanizmi,
ki mogoče niso dovolj dodelani, se pravi, nas tudi na tem področju
čaka še veliko dela. Zdaj, prej je predsednik govoril
o verigi proizvodnje, shranjevanja, prodaja hrane
in tukaj so nesorazmerja. Zdaj, moj kolega, kmetijski minister
na to vedno opozarja, ko sprejemamo različne ukrepe,
skušamo v te ukrepe vključevati tudi odgovore na ta izziv,
ni pa to vedno enostavno, ker se tukaj spopadata dva principa,
princip tržnega gospodarstva in princip strateškega pomena
in je vedno treba iskati ravnotežje. Treba je vedno iskati
ravnotežje in ker smo del skupnega evropskega trga,
tudi skupne evropske kmetijske politike, je ta zahteva še toliko
bolj težka oziroma je ta dilema še toliko bolj zahtevna.
Zdaj, zadruge veliko naredite za to, da je pač problem lažji
ali pa lažje rešljiv, mislim, da preko zadrug, da se v Sloveniji
odkupi okrog 80 odstotkov vse hrane in tukaj je, kot ste
napisali tudi v motu tega kongresa, v prihodnjem poslovnem modelu
z uvajanjem novih tehnologij, digitalizacije, pametnih vasi
in tako naprej, možno iskati odgovore tudi na te izzive,
tako da me zelo veseli, da prepoznavate to priložnost
in jaz osebno, me ne skrbi, mene osebno ne skrbi
za prihodnost slovenskega kmeta. So izzivi, ki jih mora tudi vlada ...
pomagati, da se nanje prav odgovori in da se obvladajo,
ampak slovenski kmet je bil v slovenski zgodovini vedno
tisti, ki je z nekim zdravim razumom ali kot pravimo,
z zdravo kmečko pametjo bil sposoben prestati tudi
najtežje čase. Tudi najtežje čase in tudi takšni so bili
v naši najnovejši zgodovini. Letos obhajamo 30. rojstni dan
samostojne Slovenije, slovenske državnosti
in slovenski kmet je bil že na samem začetku tisti,
ki je s svojim pogumom preko Unionske dvorane,
Cankarjevega doma, Kongresnega trga, z ustanovitvijo prve neodvisne
stanovsko politične organizacije Slovenske kmečke zveze,
oral ledino pri demokratizaciji Slovenije in ko je bila ta ledina
zorana, so šele nastali pogoji za slovensko osamosvojitev.
Tako da se danes spominjamo tudi gospoda Ivana Omana,
Ivana Pučnika, doktorja Franca Zagožna, pogumnih ljudi,
ki se niso zavedali samo pomena tega, kar delajo v smislu
opravljanja poklica ali poslanstva, ampak tudi pomena širših razmer,
pomena svobodnega demokratičnega življenja, ki omogoča,
da je pošteno delo tudi pošteno plačano, nagrajeno in da tisti,
ki dejansko največ prispevajo k razvoju, lahko o korakih
tega razvoja tudi odločajo. Lahko rečem, da je po 30-ih letih
slika še vedno zelo podobna, slovensko podeželje in slovenski kmet
je del tiste zdrave optimistične Slovenije, ki se zaveda,
da denar ne raste na drevesu, da se je treba zelo potruditi za to,
da nekaj ustvariš. Da ni problem samo v tem,
kako ustvarjeno deliti, kar marsikje poslušamo,
ampak da je najprej treba nekaj ustvariti, da se je treba potruditi,
da je treba biti inovativen, je treba biti pogumen, vztrajen
in tudi potrpežljiv za to, da to ustvariš. In da tisti,
ki ustvarja, mora imeti tudi prvo besedo pri delitvi ustvarjenega.
Ta zdrav duh preveva tudi slovensko zadružništvo praktično
od samega začetka in želim vam, da bo tako tudi v prihodnje
oziroma prepričan sem, da bo tako tudi v prihodnje,
tako da vam želim uspešno delo na današnjem kongresu
in veliko poguma, optimizma in zaupanja ali pa poguma pri gradnji
novih poslovnih modelov, ki se nakazujejo in ki ste jih
zelo pogumno vključili v svoje programe in v svoje delo
in v programe izobraževanja. S tem pristopom bodo šle stvari
na bolje, v državnem zboru je tudi nov zakon,
ki ste ga pripravili skupaj, ministrstvo in zadružniki
in verjamem, da bo tudi s to novo zakonsko podlago ustvarjena
še dodatna stopnička za razvoj slovenskega zadružništva. Srečno.
Najlepša hvala spoštovani gospod predsednik vlade Republike Slovenije.
Zdaj pa na oder z veseljem in spoštovanjem vabimo ministra
za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, doktorja Jožeta Podgorška.
Spoštovane kmetice, spoštovani kmetje, drage zadružnice,
dragi zadružniki, spoštovani predsednik Zadružne zveze,
gospod Florjančič, spoštovani predsednik vlade Republike Slovenije,
gospod Janez Janša, spoštovani gostje, verjetno je danes dan,
ko je bolj pomembno to, da se vidimo, kot to, kaj si bomo
povedali. Ker smo po dolgem času ponovno skupaj in si lahko zazremo
v oči. Verjetno nam je epidemija pokazala, da smo mnogo bolj socialna
bitja, kot smo si to pred epidemijo sploh dovolili misliti ali drznili
gledati na ta naš socialni vidik. Pa vendarle mi dovolite tudi nekaj
vsebinskih misli. Da se ne bomo samo gledali.
Epidemija nas je marsikaj naučila in pred enim letom in pol
oziroma marca lansko leto, smo tudi na našem ministrstvu
s strahom gledali v naslednje dni, tedne in gledali ali imamo dovolj
osnovnih surovin, da ne bomo lačni, da bomo zagotavljali hrano
za slovenske potrošnike. Skupaj z resornim ministrstvom
za blagovne rezerve smo tudi blagovne rezerve prečesali,
pa ugotovili, da imamo dovolj pšenice, dovolj moke,
dovolj nekih osnovnih sestavin. Kje smo padli? Na kvasu.
Kljub osnovnim surovinam nismo imeli možnosti oziroma nas je bilo
strah, da nam bo zmanjkalo kruha v Sloveniji. Hvala bogu
se to ni zgodilo in vendarle nas je ta epidemija navdahnila
z nečim, da moramo v vsaki državi Evropske unije zagotovo poskrbeti
vsaj za osnovno prehransko varnost. Kljub enotnemu trgu,
kljub prehodu oseb in blaga iz ene države v drugo državo.
Ta epidemija nas je naučila še nekaj in upam, da bomo čimprej
premagali epidemijo, pa ne pozabili na to,
na kar nas je opozorila. Opozorila nas je točno na naslov
današnjega oziroma na temelj, na moto današnjega dogodka.
Na povezovanje, na sodelovanje in oblikovanje verig.
Praktično smo se ukvarjali s težavami tistih, ki so bili
v recimo temu 29-letni zgodovini Slovenije prosti na trgu,
iskali svoje dnevne priložnosti in bili v 29-ih letih
bolj ali manj uspešni. V času epidemije se je to končalo
in so delujoče verige delovale še naprej, medtem ko nove
se pa v tem tako kriznem času niso uspele tako na hitro zgraditi.
In lep dokaz, da je sodelovanje in povezovanje temelj našega bodočega
kmetijstva, je zagotovo mlečni sektor, ki je lani odgovoril
s pravimi rešitvami na ključno težavo, kam s slovenskim mlekom.
In si upam trditi, da je tudi ta delujoča veriga
s skupno akcijo naredila tiste korake, da na koncu nismo imeli
vprašanj, kam s slovenskim mlekom iz slovenskih kmetij, ampak je mlečni
sektor deloval praktično nemoteno naprej. Upam, da, kot sem že dejal,
da se epidemija čim prej konča. In verjamem, da se bo.
In sedaj bomo na vrsti mi kmetje, zadružniki, da začnemo v verige
oblikovati poslovne procese, modele, da bomo lahko zagotavljali
primerne cene v tej celotni verigi. Res je, ta vlada ima
velik posluh za kmeta. Mislim, da smo tudi z ukrepi
dokazali, preko 50 milijonov je že šlo oziroma bo še šlo
za nadomestila za izpade dohodka, za pomoč kmetijam v težavah
in tako naprej, v času korona krize. Ampak brez vas tudi politika
ne more oddelati svojega dela. Že omenjeni zakon o zadrugah
prinaša eno novost oziroma spremembo zakona o zadrugah,
prinaša to novost, da bomo lahko s pomočjo tega zakona
vendarle nagradili najboljše zadruge, tiste, ki delate kaj več
v svojem okolju, ne zgolj svoje osnovno poslanstvo povezovanja,
združevanja, ampak želimo v zakonu opredeliti oziroma smo
opredelili tudi zadruge s posebnim pomenom, torej dajemo
priložnost za to, da zadruge postanete najboljše
v teh svojih lokalnih okoljih. Da se ne ukvarjamo vedno samo
z zadrugami v težavah. To je bil pomemben del spremembe
tega zakonskega paketa, ki je bil že omenjen in za katerega
upam, da ga bomo morda še pred poletjem obravnavali
tudi v državnem zboru. Dovolite mi, da danes vendarle rečem,
da je ta dan v bistvu dan povezovanja in sodelovanja,
to, kar v Sloveniji delamo že skoraj 150 let in to,
kar je v zadnjem letu postala naša potreba, naša stalnica.
In še enkrat, res želim, da ne pozabimo teh mesecev,
da se iz njih naučimo in da vemo, kaj bi radi delali
v bodoče. Da se da, dokazuje tudi moj včerajšnji obisk
na Dolenjskem, v Posavju. Ko smo vendarle prišli v neko
situacijo, ko se je tudi v očeh kmetov videl, začutil optimizem.
In sem bil vesel, hvaležen za ta trenutek včeraj,
ko smo vendarle nehali jamrati, pa ugotovili, da se je sezona,
letošnja sezona pri prodaji krompirja, prve sezonske zelenjave
in tako naprej, začela mnogo bolje, kot marsikatero leto do sedaj.
Seveda, na kakšen način? Z odličnim povezovanjem.
Ne z individualnim nastopom na trgu. Ti naši kmetje so do sedaj
prodali že preko 200 ton krompirja samo iz tega dolenjsko-posavskega
območja, uspešno prodajajo vso solato, s katero smo se lani
ukvarjali celo poletje, je v bistvu primanjkuje na trgu,
zgodnje zelje, skratka sezona se je začela zelo optimistično.
In običajno tudi še iz časov, ko sva s kolegom,
predsednikom Florjančičem, delala na trgu pri kmetih,
je bil ta začetek sezone vedno kazatelj leta
in če je bil začetek dober, je bila običajno sezona kar ugodna
in dobra. In to je verjetno tisti trenutek, na katerega tudi sam
kot aktualni minister, odgovoren za to področje, res zrem z veliko
hvaležnostjo oz. z nekim upanjem, da bo letošnja sezona bistveno
drugačna, kot je bila lani, in da končno prebrodimo vse
te težave, ki so bile. Naj zaključim tudi sam z mislijo,
da so pred nami zagotovo pomembni izzivi, nova skupna
kmetijska politika, oba moja predhodnika sta jo omenila,
verjetno smo v tem delu na nekem križišču, kam želimo v naslednjem
programskem obdobju, kam želimo ne samo v naslednjem programskem
obdobju, v naslednjih letih, in jaz sem že nekajkrat na glas
poudaril in tudi danes želim, da neambicioznega strateškega načrta
ne želim kot minister podpisati. Kar pa pomeni, da bo verjetno prišlo
tudi v novem programskem obdobju pri razporejanju sredstev do verjetno
nekaterih sprememb. Želimo predvsem podpreti tiste intervencije
oz. pripraviti tiste finančne ukrepe, ki bodo pomagali slovenskemu
kmetijstvu k boljši konkurenčnosti, boljši odpornosti
na epidemije, na podnebne spremembe, k boljšemu prenosu znanja,
k razvoju znanja, ker to je tisto, kar slovensko kmetijstvo potrebuje.
In v tem delu tudi, ja, kot ministri Evropske unije
zagovarjamo stališče v teh pogajanjih, verjetno ste tudi
vsi zasledili informacijo, da imamo kar nek zastoj v pogajanjih
s parlamentom in s komisijo, ker kmetijski ministri zagovarjamo
tudi eno pomembno načelo, da je skupna kmetijska politika
namenjena ne samo okoljskim in socialnim vidikom, ampak predvsem
ekonomskim vidikom evropskega kmetijstva in podeželja kot prostora.
In tudi sam kot minister vedno zagovarjam to stališče,
nenazadnje že tudi kot nekdanji varuh vem, da so razmerja v verigi
vse prej kot primerna, so porušena in iz tega zornega kota,
kot rečeno, tudi na vladi iščemo rešitve in poskušamo zagovarjati
to slovensko podeželje in tudi se sam kot minister vedno zavzemam
in mislim, da je tudi že predsednik vlade namignil,
da sem kar pogosto sogovornik pri teh vprašanjih, pri PKP-jih,
pri zakonodaji, ki se pripravlja, zato da bi bilo
slovenskemu kmetijstvu lažje. Pa vendarle poudarjam, ne brez vas.
Na koncu ste vi tisti, ki se odločate za povezovanje,
ki se odločate za oblikovanje verig in za udejanjanje tistega,
kar politika pripravi kot prostor za bodočo rast. Želim vam vse dobro
na vaši nadaljnji rasti, veselim se novih modelov, procesov
povezovanja, sodelovanja, pa naj bo to v funkciji ministra
ali kot kakor koli že; tistega, ki se celo življenje ukvarja
s kmetijstvom, od malih nog dalje, se res veselim teh smelih, pomembnih
korakov. Želim vam, da ostanete zdravi, močni, vztrajni,
trdni sogovorniki, ki veste, kaj želite in predvsem vse dobro
še naprej. Srečno.
Najlepša hvala, spoštovani gospod minister. Slavnostno odprtje
kongresa pa zaključujemo z nagovorom državnega sekretarja
na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospoda Andreja Čuša.
Pozdravljeni in dobrodošli na odru.
Spoštovani predsednik vlade gospod Janez Janša, spoštovani
minister, spoštovani predsednik Zadružne zveze gospod Florjančič,
spoštovane zadružnice, spoštovani zadružniki in seveda
številni eminentni gostje. Moram povedati, da me prav veseli,
da seveda se tudi situacija v državi izboljšuje in da se lahko
tudi po dolgem času spet videvamo v živo, to je tisto, kar daje našim
pogovorom in dialogom tisti pristni stik in tudi neko večjo
zavezo in seveda po drugi strani tudi občutek, da delamo skupaj
za pravo stvar. Zato dovolite, da tudi v imenu Ministrstva
za gospodarski razvoj in tehnologijo na kratko povem nekaj
stavkov. Zadružništvo, kot je že bilo povedano, bo v naslednjem
letu praznovalo 150. letnico formalnega delovanja, ko se je
v Ljutomeru ustanovila prva hranilno kreditna zadruga
v Ljutomeru, kot sem že povedal. Kljub temu, da sem sam dokaj mlad,
pa bom povedal, da se tistih časov po osamosvojitvi in svoje mladosti
še kar dobro spomnim zadružništva in delovanja
na podeželju, saj nekako, če povem, ena polovica mene prihaja
iz mesta, spet druga z vasi, s podeželja in moram povedati,
da tudi, ko mi je moj dedek kupil majhen traktor za igranje v mestu,
da sem bil precej popularen. Sam si seveda želim, da bi bilo
tako tudi danes in pa v prihodnje. Danes smo ponovno priča razmahu
zadružništva, saj se število zadrug v Sloveniji povečuje.
Nekje, lahko rečemo, danes gremo proti številki 500 in so vse bolj
prisotne tudi v različnih gospodarskih dejavnostih,
saj zadružništvo omogoča številne priložnosti tudi
na področju energetike, turizma, obnovljivih virov,
socialnih storitev ipd. Zadruge predstavljajo alternativni ekonomski
model, ki tudi prekarnim delavcem omogoča združevanje za skupen nastop
na trgu, povečuje njihovo konkurenčnost in jim zagotavlja
socialno varnost. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo,
mi smo seveda tudi v naši hiši pristojni za socialno ekonomijo,
lahko povem, da od 275 registriranih socialnih podjetij je kar 66 takih,
ki so registrirana kot zadruga. Ob tem pa bi seveda tudi namignil
oz. napovedal, da pripravljamo konkretno dva razpisa, in sicer
za oblikovanje podpornega okolja za socialna podjetja
in pa za profesionalizacijo zaposlenih. Prepričan sem,
da bodo oblikovani v pravo smer, seveda da bodo res šli za dobre
namene. Drži, da bi lahko v celoti tudi sam govoril zdaj
o socialni ekonomiji, ampak kakor koli gledano, Ministrstvo
za gospodarstvo se tudi veliko ukvarja s področjem skladnega
regionalnega razvoja. In moram povedati, da absolutno nič
nimamo seveda proti temu, da se centri razvijajo tudi
pospešeno, ampak zagotovo lahko povem, da želja in intenca
Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, da ustanovimo
in da omogočimo pogoje, enakopravne pogoje za mlade in prihodnje rodove
tudi na podeželju, torej enak dostop do storitev javne uprave, enak dostop
do izobraževanja ter osebnostnega in kariernega napredovanja. Mladi,
kolikor se seveda imam časa pogovarjati z njimi, številni
sovrstniki si želijo negovati slovensko podeželje in na njem
tudi ostati. Naša naloga pa je, da seveda to tudi omogočimo.
V obdobju, ko premagujemo to epidemijo, verjetno smo imeli
kar nekaj časa, da je prav vsak lahko razmislil o odnosu človek do človeka,
človek do narave in mislim, da moramo bolj ceniti to, kar imamo.
Vi tukaj vsi prisotni in vaši kolegi, kolegice, so pri tem zagotovo vzor.
In upam, da vam bomo sledili. Ravno včeraj nekako sem bil tudi
na otvoritvi Dnevov slovenskega lesarstva in se seznanil z nekimi
situacijami, ki jih seveda že poznamo. Eno tragedijo,
ko izvažamo nepredelan les, ne zdaj več samo v Avstrijo,
ampak že na Kitajsko in to je zagotovo en velik razvojni izziv,
s katerim se moramo soočiti. Po drugi strani pa tudi seveda,
ko se pogovarjamo o odkupnih cenah, so v nekaterih državah boljše, višje
kot tukaj. Mi se seveda trudimo in treba je povedati,
da je treba strniti vrste, stopiti skupaj in tem izzivom seveda
pokazati, da imamo znanje in tudi voljo. Vsi se zavedamo,
da bo prihodnost zelena, digitalna, krožna. Zdaj vse to se sliši lepo
in prav, ko gledamo na televiziji ali kaj preberemo,
zagotovo pa si želimo tudi na Ministrstvu za gospodarstvo,
da to tudi udejanjimo v praksi, zato nas veseli uspeh vlade Republike
Slovenije, ki je seveda tudi znotraj načrta za okrevanje
in odpornost zagotovila, kar se tiče dela Ministrstva
za gospodarski razvoj in tehnologijo, 492 milijonov evrov
nepovratnih sredstev. Temu, da je šlo v veliko meri
tudi za področje digitalizacije in za vsebine, o katerih se boste
pogovarjali danes. Za zaključek bi citiral bivšega
generalnega sekretarja Organizacije združenih narodov Kofija Anana,
in sicer: »Ustanovljena na načelih zasebne pobude
podjetništva in samozaposlitve, podkrepljeno z vrednotami
demokracije, enakosti in solidarnosti, lahko zadružno
gibanje pomaga utirati pot do bolj pravičnega in vključujočega
gospodarstva.« Želim vam vse dobro, številne dobre zaključke in se vidimo
spet kmalu. Do takrat pa, vse najboljše. Hvala.
Najlepša hvala za vaš nagovor. Slovensko zadružništvo danes gleda
predvsem naprej, v prihodnost. Priložnosti povezujejo, motivirajo,
burijo kreativni duh, ki je v vseh nas. In kaj človek, poln zanosa
in pričakovanj, še potrebuje? Naša glasbena gostja, Zvezdana Novakovič,
bi na to vprašanje odgovorila, da potrebujemo povabilo na ples.
V kratkem glasbenem predahu nas bo popeljala v dolino Rezije,
v kateri še vedno živi naša glasbena tradicija. Čeprav je Rezija danes
v Italiji, je bila davno tega, pred 500 leti, del Slovenije,
kar se kaže tudi v tem, da tam, poleg naše kulturne dediščine, še vedno
živi tudi eden najstarejših slovenskih dialektov. Zatem pa nas
bo Zvezdana z lastno kompozicijo povabila na ples. Prisluhnimo torej
skladbama Lisica in Zaplešiva.
Zvezdana, pozdravljeni, dobrodošli na odru. Veselimo se vaše glasbe,
ki bo gotovo navdahnila naša srca.
Najlepša hvala Zvezdani za igranje, petje in vriskanje. Gospe
in gospodje, cenjeni gostje, s tem je otvoritvena slovesnost zaključena.
Še enkrat iskrena hvala, spoštovani predsednik Vlade Republike Slovenije,
da ste s svojo prisotnostjo počastili našo slovesnost.
Spoštovani gostje, opremljeni z dobro glasbeno energijo, pa se podajamo
novim korakom naproti in nadaljujemo s strokovnim delom.